Camille, da kan vi kjøre igjen!
Camille?
Camille!
Start da!
PIKEN MED DEN BLÅ SYKKELEN 2:3
Det er frøken Léa!
Skynd dere! Hun dør!
Tilkall doktor Blanchard.
Far ...
Hold armen hennes. Jeg gir henne en sprøyte.
Blødningen er stanset. Hun klarer det.
Bare det ikke blir betent.
Det er et lite mirakel.
- Hvor gammel er han? - En dag.
Jeg er så trett.
Hvordan går dette?
Hvordan har du det?
Og vinmarkene? Og hele stedet?
Det er erobret, som resten av landet.
Har du hørt fra Laurent?
Hvordan skulle jeg det?
Hans foreldre ...
De er hos Camilles foreldre i Dakar.
Roches-Blanches er beslaglagt av tyskerne.
- Det er et kjærlighetsbarn. - Det er det når man ikke er gift.
Det er kjærligheten som teller.
HØSTEN 1940
Det er forferdelig ...
Forstår du nå, Pierre, hvorfor du må slutte deg til oss?
IKKE MER KJØTT
Kan dere klare dere oppe på slottet?
På slottet? Vi klarer oss som alle andre.
Alle andre er ikke hva de var.
- Forstår De? - Nei.
Noen franskmenn har vunnet krigen og noen har tapt den.
- Er det noen som har vunnet? - Nå må jeg le!
Jeg respekterer tyskerne.
Tyskland er et storslått land, hvis man respekterer spillets regler.
Det er et svinehell for sånne små som meg.
Nå forstår jeg betydningen av "små" ... Hva skylder jeg Dem?
Ingenting.
Dere skal nok få betale. Dere og deres type blir ikke glemt.
Hjelp den lille stakkaren!
Nei takk, Loïc. Du er bedre til å klippe.
Guttene klipper, og pikene bærer!
- Er De sikker? - Ja.
Da stopper vi. Det er for sent.
Nei, Victor. Vi kan godt.
- Himmelen er snart sliten. - Vi overrasker den første stjernen.
Laurent ... hjemstedet vårt er blitt fremmed jord.
Ikke bare fordi det er tyske soldater her.
Nederlaget er som en epidemi som trenger inn overalt.
I hjerte, munn, øyne og ører ...
Vi mangler arbeidskraft, og vi har mistet en stor del av årets høst.
Krigen ... hvilken ulykke og sorg!
Hvordan ville livet være uten?
Du sa den hadde fremskyndet bryllupet ditt med Camille.
Det er egoistisk å si, men krigen ga meg ikke tid til å ta deg.
Min kjære Laurent, gud vet om du får dette brevet!
Hvis en ukjent finner det, og river det i stykker, -
- så skal han vite at det var et kjærlighetsbrev ...
Léa.
Menyen er den samme. Suppe, suppe ...
- Det er ikke kjøtt De blir kvalt i! - Det er bra nok.
- Alle får den samme menyen. - Nå må du ikke få støt, Léa!
- Dere er så snille, alle sammen. - Si meg, Camille ...
Legen har sagt at du er frisk. Kanskje skulle du røre deg litt.
Jeg kan ikke. Hvis bare jeg hørte fra Laurent ...
- Han vet ikke at barnet er født. - En er ikke gravid i 11 måneder!
Jeg vet hvor han er og hva han må lide.
Så de småtingene vi må tåle ...
Léa ...
- Hvorfor er du så hard mot henne? - Alt det sludderet hun sier!
"Dere er så snille". "Hvis Laurent var her ..."
Hvis du skulle ha glemt det så er Laurent altså Camilles mann!
- Du kaller meg til orden? - Ja.
Det er et under at De har melk ennå ...
Slå av radioen, Pitou.
- Gjør det vondt? - Litt.
Du skulle kanskje slutte å amme. Jeg kan skaffe melk på sykehuset.
- Hvor skal du? - På posthuset.
- Posten blir levert ennå. - Jeg gjør det allikevel.
- Vil De ha et glass? - Nei, jeg skal hente post.
Den er bak der!
Jeg er forsinket.
Rent fysisk er jeg presis.
- Hvordan har Deres kone det? - Hun er død.
Jeg har et brev til den unge fru d'Argilat.
- Hun bor hos dere, hva? - Jo.
Hr. Delmas ...
- De er mange fra før ... - De har det godt her.
Lat som om De er hjemme.
Camille!
Et værelse til Dem hver og en sovesal til ti av Deres menn -
- "med fasiliteter" ...
Det er hardt. Vi er mange allerede.
- Vi er også mange. - Kan vi ...
Hva heter det? Verhandeln?
- Snakk fransk. - Forhandle?
Nei.
Bær inn koffertene.
Min elskede.
Jeg er i Westphalenhof, en krigsfangeleir i Pommern.
Vi har fått lov til å skrive et brev. Og ikke for mye.
- Så jeg veier mine ord ... - Ikke så høyt.
Jeg tenker på deg. På deg og vårt lille barn.
Jeg håper han aldri må se hva jeg har sett.
Folk skal vite at vi har kjempet. Vi flyktet ikke.
Når jeg prøver å sove, hører jeg de sangene du synger for ham.
Si til Léa at jeg også tenker på henne.
Jeg kysser dine hender, din munn ...
Léa?
En herre. François Tavernier.
Hvor er han?
Hvor er De? Vi har fått brev fra Laurent.
Han er i live. Ja ...
Ja ... da sier vi det.
Endelig! De er blitt yngre.
Det er ikke De.
Sett Dem ned, Léa.
- Hva er dette for et sted? - En svartebørs-restaurant.
- Jeg bor ovenpå. - Hva gjør De her?
Jeg spurte om noe.
I disse tider må man vite hva man vil.
Og De er sikkert sulten. Jeg kan anbefale gåseleveren.
Svar meg. Hva gjør De her?
- Jeg spionerer. - På hvem?
Alle, på måfå.
Fortell hvordan bilturen endte. Jeg ble ved Port-Boulet-broen.
Hadde dere fint vær?
Det regnet en del, og ikke bare vann.
Det kom granater, tanks, og til sist et lite barn.
Vi kalte ham Laurent. Han er veldig vakker.
Ikke si han likner Dem!
De elsker ham altså stadig. De gir ikke opp.
- Aldri. - Hvis De visste hva det vil si.
- Hvordan klarte De Dem? - Ved forbindelser, min skatt.
- Ikke kall meg "skatt". - Hva ellers? Jeg elsker Dem jo.
Jeg kan ikke kjøpes med gåselever eller en Lafite.
Jeg bestemmer selv når og med hvem jeg elsker.
Ja, skatt. De bestemmer selv at De kommer opp på rommet mitt.
Frøken Léa! God aften.
Løytnantene Kramer og Hanke. Som bor på Montillac.
En venn ... Bernard.
- Guten Abend. - Nå, De snakker tysk ...
'Kramer' er et utbredt tysk navn. Hvor kommer De fra?
- Stuttgart. Kjenner De byen? - Selvfølgelig.
- Neckar ... Goethes kjæreste elv. - Så interessant.
- God natt. - Skal De sykle opp til slottet?
- Jeg følger Dem. - Nei takk.
- Har De lykt? - Månen.
Det svinet.
Døren er åpen.
Kom inn. Glemte De å si noe?
Ja, De er en ...!
Syns De virkelig? De smigrer meg, min søte.
Dette stedet ... og tyskerne ...
Jeg blir kvalm.
Fordi De har fått en god middag. De spiste jo på livet løs.
- Fordi jeg var sulten. - Nei, for sånn er De.
Fordi De er en hunnulv. Derfor elsker jeg Dem.
- Sigarett? - Nei.
- Ikke vær en dårlig spiller. - Jeg spiller ikke.
Og Laurent er heller ikke et spill?
De forstår ingenting. Jeg elsker Laurent.
Lille pike, du jakter ham bare fordi han har giftet seg med en annen.
Du har overbevist deg selv om at han ville elske deg.
Men får du ham vil du ikke ha ham mer.
Jeg har det travelt. Kjør hjem.
De tror De bare kan knipse med fingrene ...
Jeg har ikke fått sagt alt.
Jeg lytter.
Jeg elsker deg ikke, François ...
Ti stille.
- Jeg elsker deg ikke ... - Ti stille.
VINTEREN 1940
Halt!
Å flykte er ingenting.
Det er etterpå ...
Ingen mat, ingen steder å sove, angsten, kulden ...
Dager, netter, i skjul, man går seg vill ...
- Er maten god? - Hva for noe?
- Det der ... - Nei.
- Men det gjør godt å få mat. - Det er julemiddagen.
- Er det jul? - Ja, det er jul.
Er det sant at noen vil kjempe videre?
Noen, ja.
Har du aldri sett din sønn?
På et bilde. Så måtte vi bytte celle.
Jeg har ikke hørt fra Camille siden. Jeg vet ikke hvor hun er ...
Laurent, hun er stadig på Montillac.
- På Montillac? - Ja.
Kjærlighetens gleder
Varer bare kort
Kjærlighetens sorger varer hele livet ...
Han hadde det godt, men så ...
En fra Saint-Macaire er tatt til fange.
Han skriver til familien og ber om ... såpe.
Vil noen hjelpe folk over demarkasjonslinjen?
Demarkasjonslinjen. Ja, det har jeg hørt.
Det er farlig for alle. Og tyskerne spøker ikke med den slags.
Det er mor.
Du likner henne.
Hvem er det der?
- Det er meg da jeg var 5 år. - Hvem er den gutten?
Det er Mathias.
Suzanne, våkn opp! De har funnet sparepengene!
God aften. Unnskyld ...
- Gledelig jul tross alt. - Takk.
Det blir til et annet år.
Til babyen.
Ta den, Camille.
Takk.
Far?
Selv om det er krig kunne vi vel ta i mot den flasken av høflighet.
Jeg har savnet deg.
Camille ...
Det er ikke til å fatte. Hvor kommer du fra?
- Tyskland. - Hvordan ...?
Jeg flyktet.
Kyss meg ...
Det er sønnen vår. Han er veldig vakker.
Han heter det samme som deg.
Camille?
Laurent ...
Det er godt å være her.
Léa, vi må skjule ham.
Du kan være på loftet. Far må ikke få vite det.
God morgen.
Får jeg?
Alt ferdig?
Vær så god ...
Nei.
- Får jeg? - Ja.
Dumarteau, Dufoy, Dunan ... Ikke til å finne. Alt var stengt.
- Hos Faure mangler det to. - Det noterer jeg, kommissær.
- Og Bergougnan også. - Det noterer jeg.
Vi går dit.
Forsyningskontroll!
Jeg skremte dere vel ikke?
Får jeg se? Det er del av det nye ansvaret mitt.
- Noe annet morer meg mest. - Hva morer Dem mest, hr. Fiaux?
Det er vel tillatt å kjøpe blomster?
- Har De hørt fra Deres mann? - Stadig i Pommern.
- Han skulle løslates ... - Han er nemlig sett i Bordeaux.
- Hvem var det som sa det ...? - Jeg har dessverre ikke sett ham.
Hvis De møter ham så be ham kontakte meg ...
Selv om vi ikke kjenner hverandre mer.
Hvem røyker Celtiques oppe på slottet?
- Det gjør far. - Han er kjent for å røyke sigarer ...
Han røyker sigarer for å være kjent.
Men hjemme kjenner alle ham, så der røyker han Celtiques.
På gjensyn ...
Jeg snakker ikke om lønnen min, men om jorden som sykner hen.
Tilkall en ambulanse.
Ambulansen Deres er en tank som leverer vin til tyskerne!
Men de skal ikke skåle for seiren med min vin!
De vil betale. Vi kan selge lageret og redde neste års høst.
Nei, sa jeg.
Jeg vet ikke hva De og Deres bror tenker på.
Alle vet De ikke vil redde Montillac. Nå har jeg advart Dem.
VÅREN 1941
Jeg kjører nå. Jeg har vakt i kveld.
Det er snart hver kveld. Hospitalets eneste sykepleier!
Jeg bestemmer ikke selv. Etterpå får jeg fri.
Jeg har vakt døgnet rundt.
Har det interesse at vi skal selge noe jord?
Kommer jeg kanskje ikke med mel, kjøtt og tøy til alle?
- Jeg er sent ute. - Rolig, De tyske bilene går fort.
Og de har forkjørsrett også.
- Er det taletid? - Nei, jeg vil ha litt adspredelse.
Og du er min adspredelse.
Jeg hadde mer plass i brakka mi i Westphalenhof!
Men du hadde ikke meg i det der West-et-eller-annet.
Det er sant.
Ikke Camille og min sønn heller. Han var her oppe i går.
Det er deilig å se ham. Forstår du ... min sønn!
Ikke helt ...
- Hva vil du nå? - Jeg vil gjerne gjøre noe.
- Vet du hvem de Gaulle er? - Nei.
En general.
Han ville fortsette krigen, men regjeringen valgte våpenstillstand.
Han er i London nå og oppfordrer til motstand.
Jeg lytter til meldingene hans på engelsk radio.
François sa at vi hadde tapt på forhånd...
- François Tavernier? - Ja.
- Dere to er visst blitt gode venner. - Hvem har sagt det?
Du slipper ikke unna ved å dikte opp affærer med din kones venner.
Jeg gir aldri avkall på deg.
Aldri.
Som du ser ... lærer jeg å være tålmodig.
Det er deg jeg elsker.
Du elsker meg også.
- Si det. - Jeg innrømmer det aldri.
Ved å si det har du nettopp innrømmet det.
- Hvor skal De hen i søndagstøy? - Jeg er ikke i søndagshumør.
Hva er det?
Deres far og jeg skulle møte en restauranteier i Bordeaux.
Han ville kjøpe vin av oss. Men Deres far vil ruinere Montillac.
Han vil ikke selge til tyskerne.
Men vil han heller ikke selge til franske, kan vi skru igjen kranen.
Ja?
- Jeg må snakke med deg. - Kom inn, min skatt.
- Hva er det? - Hva er det med deg?
Du og Fayard skulle til Bordeaux, men du ble ikke med.
Hvorfor overlater du alt til seg selv?
Camille tar seg av den lille, Françoise er på sykehuset ...
Og du er vekk hele dagen. Hva foregår?
Jeg var i Langon hos Adrien.
Du skjuler noe for meg.
Jeg er din far og skal ikke underkastes noe forhør.
Vi har solgt litt jord, vi har ikke annet enn gjeld ...
Jeg ...
Jeg vet du elsker Montillac, og jeg er takknemlig for all hjelpen.
- La meg nå være i fred. - Jeg vil vite ...
... om du er med i motstandsbevegelsen.
Kan du ikke si det?
Jeg vil dele faren med deg.
For fire måneder siden dannet vi gruppen "Jeannot".
Det er på tide å gjøre opp status.
Foreløpig har vi gjort småting. Vært som bier på druen.
Laurent er vår eneste soldat, og mener vi må videre.
Helt siden Pierre førte oss sammen har jeg følt det Adrien sa:
- At jeg steg opp mot lyset igjen. - Sånn snakker da ikke jeg!
Vi kan ikke isolere oss.
Vi må i kontakt med andre grupper og med London.
- London? Det er et stykke unna. - De vil også ha kontakt med oss.
De har noen agenter. En viss oberst Mayenne.
Å klippe av telefonledninger og stjele våpen er greit nok, -
- men vi kan ikke forbli amatører.
Vi må fungere som en hær.
Vi slutter med møtene. Adrien ferdes noenlunde fritt.
- Beskyttet av prestekjolen sin. - Beskyttet ...
Han fører manntall over gruppene og er vårt faste bindeledd:
- Vi må skrifte to ganger i uka. - Da må vi jo finne på noen synder.
Unnskyld ...
Det skal gis beskjeder og kodet informasjon fra gruppe til gruppe.
Vi trenger kurerer. Laurent er etterlyst; han kan ikke.
- Og jeg er for kjent i området. - Jeg kan godt.
- Og jeg. - Da har vi to kurerer.
Tre.
- Hva mener du? - Tre kurerer.
Tre kurerer, den ene en ung pike. Vedtatt.
Husk nå at dere ikke må røpe noe, heller ikke til familien.
Alle er utsatt.
Her er London.
Statsminister Winston Churchill snakker til franskmennene:
Franskmenn! Jeg snakker til Dem -
- fra London, som nå er en by i ruiner ...
Unnskyld ... Jeg skulle bare ha et glass vann.
Det er så travelt på eiendommen at jeg ikke har hatt tid til middag.
Bare spis. De er i Deres eget hjem.
Det er ikke lett å si ...
Men jeg beundrer Dem, hr. Delmas.
- God natt. - God natt.
Er det mer De ønsker?
Unnskyld, nei.
Jeg syns jeg hørte en lyd. Som en radio.
En radio?
Nei, det er rottene som piper. De leter etter mat som alle andre.
- Men de finner ingenting. - Som alle andre ...
- God natt. - God natt.
Skynd Dem, monsieur!
Hr. Delmas ...
- Vi skal ransake huset. - Ransake huset?
Goddag, Fiaux. De kunne da ha ringt.
Vi leter etter en person.
Vi gjennomsøker huset. Alle går tilbake til rommene sine.
Ingen skjuler seg her. Hva er det for snakk!
- En rømling skjuler seg her. - Rolig, Fiaux.
"Hr." Fiaux!
Har De en skriftlig tillatelse ...?
La oss ikke kaste bort tiden.
- Hva foregår her? - Vi vil gjennomsøke huset.
Vi tror en terrorist skjuler seg her.
Som en rotte!
Vær så god, kommissær.
La meg.
Bare rolig. Han flyttet i natt.
Det er nok nå.
De har gjennomsøkt huset og sett at ingen er her.
Underetasjen er våre værelser.
Ville en terrorist skjule seg i en tysk offisers værelse?
- Vi har opplysninger ... - Jeg sa stopp.
Hr. Fiaux! Kaptein Kramer sa stopp.
- Har De en skriftlig tillatelse? - Nei.
- Innen vi får jakttegn er viltet ... - Farvel!
Takk. De oppførte Dem som en sann gentleman.
La være å bruke engelske ord i disse tider. Kan De det?
- Pokker! - Hva er det?
Det er arrestert én til fra Racine-gruppen .
Det er møte på Maillacs gård i kveld i Saint-Julien. Jeg må ut dit.
Er du vanvittig?! Hvis du blir tatt blir du skutt.
- Hvordan vil du komme dit? - På sykkel.
- Jeg blir med. - Nei, det er for langt.
Bli hos din far og Camille.
Si nå ja.
Jeg sier nei.
Er du uskadd, Léa?
Ja, og du?
Husker du da jeg ble 18 år?
På fødselsdagen min?
Vi kjørte galt med bilen, og du sa: "Er du uskadd, Léa?"
Selvfølgelig kan jeg huske det.
Og da vi kysset hverandre ...
Det første Kysset.
- Det siste ... - Til i dag.
Jeg elsker deg.
Jeg har savnet deg så veldig.
Du er min elskede.
Du må ikke, Léa ...
- Du må ikke pine meg mer. - Piner jeg deg?
Du godeste ...
Skynd deg. De andre venter på meg.
De meier dem ned ...
Vi kan ikke gjøre noe.
- Hva gjør du? - Det regnskapet du ikke har tid til.
Jeg får ikke sove allikevel.
Jeg tenker hele tiden ... på Laurent.
Og på deg også. Det har gått opp for meg ...
At hva?
Du, din far og Laurent ...
Det dere gjør ...
Jeg føler meg ...
... til ingen nytte.
Hva er i veien?
Jeg er trett.
- Hold opp å se sånn på meg. - Jeg ser ikke på deg.
Ikke mer.
Hvorfor?
Hvorfor oss?
Du må forstå, min elskede ...
Det er krig. Vi er fiender.
Hvorfor var ikke faren din på stasjonen?
VÅREN 1942
- Det var midt på natten. - Da var det flaks at jeg kom forbi.
- Takk, hr. Fiaux. - Kall meg Régis.
Det er egentlig Laval du skal takke.
Han fant på "avløsningen".
Uten den hadde du fortsatt lidd nød i fangeleiren din.
Er ikke fedrelandet skjønt, Mathias?
Når du vender tilbake til arbeidsgiveren din...
- Så ikke si noe. - Hvordan ...?
Etter den katastrofale høsten i -40 har det skjedd det som verre er.
Bankaksjene hans ...
Han måtte belåne slottet og selge skogen.
- Det kan da ikke stemme. - Jo.
- Og Léa? - Léa ...
- Hva er det med henne? - Hun sykler mye.
- Noen sier hun ofte kjører segg vill. - Hvorfor så gåtefull?
Ta ikke treskoene igjen der oppe. Kom ned hit og få støvler.
Jeg er ikke det spor gåtefull.
Léa!
Mathias ... Du er kommet tilbake.
Så pen du er. Det hadde jeg glemt ...
Hvordan går dette?
- Ikke særlig bra? - Riktig.
Det går ikke særlig bra.
Tyskerne er ikke fiender mer.
De har vunnet krigen. Marskalken sier ...
- Marskalken? - Vet du hvem det er?
Jeg har hørt om ham.
Hør her, Léa ...
Hvis det er problemer på Montillac, pengeproblemer ...
- Hva da? - Da er det kanskje en løsning.
Far har penger. Ikke så rent lite.
Han har lagt til side til den dagen jeg gifter meg.
Det er dine penger.
- Men hvis ... - Hvis hva?
Forstår du ...
Hvis vi giftet oss ...
Det var kanskje en løsning. Montillac er vi felles om.
Ti stille, Mathias.
Montillac tilhører far. Du kan ikke gjøre krav på det.
- Og vi to ... - Du vet jeg elsker deg, Léa.
Jeg elsker deg.
Men jeg vil aldri gifte meg med deg.
Vet du hvorfor?
Fordi jeg ikke elsker deg.
Jeg liker deg virkelig godt.
Men jeg elsker deg ikke.
- Nå drar de til østfronten. - Hitler sender dem på reise.
Jeg vet ikke hva jeg skal si ...
På gjensyn, farvel, takk ...
En må bare si det er en skam.
Det er best å ikke si noe. Det er en tid med restriksjoner.
Vi mangler ord, som alt annet.
- Hva går det av deg? - Kan vi snakke på kontoret?
Det er uverdig!
Uverdig? For hvem?
For deg?
Det er ikke uverdig for ham eller meg.
For vi elsker hverandre.
Det er ikke uverdig å elske hverandre.
- Det er vår fiende! - Ikke min.
- Vi er i krig! - Jeg vet det.
Han er far til mitt barn.
Visste du det?
Ja.
- Vet den ... mannen det? - Nei.
- Du kan ikke bli her. - Hvor skal hun dra hen?
- Til tantene. - I Paris?
Léa ...
Kom ...
Jeg elsker deg.
Han er hederlig. Han sier ikke et ord til noen.
Vi stoler på ham, Aristide. Si det til ham.
Jeg har mye å fortelle. De siste måneder var effektive.
Takket være Adrien og Aristides bror har vi kontakt med 30 grupper.
Hélène har avverget en tragedie.
Hun hørte en som skrøt av mannens bedrifter.
En del av himmelen er med oss. De sender fly til oss.
Fly?
Fra London. Med menn, våpen og beskjeder.
For å forstå de beskjedene, ordrene, skal vi hente en pakke.
- En pakke med besjeder ...? - På en måte, ja.
- Det er en radio, Anatole. - Dem er det mange av her.
Vi får ikke noe ut av å høre "Den blå ape må plukke kirsebær".
- Det er ikke den samme radioen. - Hvem kan dra til Paris?
Jeg skal snakke med fars eksekutor.
- Hvor bor han? - Versailles. Advokat Mandelbaum.
Mandelbaum? Jeg er redd han ikke kan ta imot oss.
- Hva med meg? - Du?
Ja, meg ...
Jeg drar til Paris.
- Til Paris? - For å besøke din datter Françoise.
Vi lar Dem ikke ta den risikoen.
Jeg har kjent Léa hele livet. Hun er ikke med for bare å oppvarte oss.
- Léa! - Hva gjør du her, Mathias?
- Jeg kom forbi. Hvor skal du hen? - Til Paris. Til min søster.
Jeg har gjemt dette helt siden ... Har du tenkt over det?
Ja. Ikke vær barnslig nå.
- Åpne det. - Jeg kan ikke.
Da gjør jeg det.
Det var min mors.
- Det er trist ... - At du gjør meg trist?
Jeg elsker deg ikke, Mathias.
Selv om jeg sa ja til å være din kone kan du aldri være min mann.
Ikke ødelegg alt nå.
- Farvel. - Léa ...
- Da er vi visst klare. - Det var på tide.
Det er lenge siden vi har brukt det.
Klar ... kaninen!
Om igjen. Han smilte ikke.
Godt du kalte ham opp etter far.
Fingrene vekk!
- Hva med hans far? - Jeg fikk et brev. Vil du se det?
- Vet han det? - Ja, selvfølgelig.
Kaninen!
- Hva venter du på? - Han smiler ikke.
- Du skremmer ham jo! - Ta kaninen.
La meg ta bildet.
Telefon. Tar du den, skatt?
Hallo?
Ja, det er meg, hennes søster Marie-Hélène.
Ja, ja ...
Ja, hvor?
På gjensyn.
Mor ...
Léa, jeg har en overraskelse til Dem.
- Hvem fortalte at jeg var i Paris? - En felles venn. Og allikevel ...
Skal vi si Viviane Romance? Eller Ginette Leclerc?
Hvorfor er de her?
Noen er sterke, andre er svake.
- Hvorfor er De her, Raphaël? - For å spise og se meg omkring.
- Jeg går nå. - Nei, jeg har en overraskelse.
- Jeg har det ikke så bra ... - Jo, De skal hilse på Rudi.
Han spiller på sjarmen sin. Se på ham ... Med monokkelen sin.
General von Foleïïn. Jeg kaller ham von Fräulein.
General von Foleïïn og Rudi Schumeister ...
Det er meg en fornøyelse.
Delphine, min eneste kjærlighet, og dessverre ugjenkallelig.
Unnskyld at jeg bryter konversasjonen.
Hvordan staver De navnet Deres, hr. Mahl? Med eller uten 'h'?
Med 'h' som i 'hets'.
Jeg kjente en jødisk bokhandler i Düsseldorf, Abraham Mahl.
- Går De med jødestjerne? - To stjerner. Bare se ...
Dere mine øyne.
- Raphaël! - Der har vi overraskelsen.
Raphaël Mahl, Frau Leipzig ...
- Har De det bra? - Fint.
Det er jo Léa ...
Léa?
Hvor skal hun hen?
- Léa, det er jo meg ... - Vil De arrestere meg?
Jeg forstår ikke tysk.
Slipp meg!
Så, rolig ... Nå kan vi snakke sammen.
Hvordan visste De jeg var i Paris? Har De sendt Raphaël?
Jeg interesserer meg for Dem.
Hva gjør De her?
Jeg er en venn av Alice Epting. Her er kortet mitt.
Unnskyld.
Fortell meg hvordan det går. Camille?
Hun bor på Montillac med barnet. Han er 2 år.
Laurent?
Ham har vi ikke hørt fra.
- Og hva med Léa? - Léa ...
Og De? Bortsett fra å nyte livet med de tyske kvinnene ...
- Fortell. - Jeg har det godt.
Hva tyske kvinner angår, så husk: Skinnet kan bedra.
Jeg forstår ikke noe mer.
Hvem er De?
Jeg skal fortelle deg alt.
Det lover jeg.
Sarah Mülstein er blitt arrestert.
Sarah?
Kanskje noen her kan fortelle hvor hun er.
Jeg må snakke med henne.
Jeg har savnet deg sånn.
Farvel, lille baby. Vi ses snart.
Jeg har sendt med deg paté og en god flaske vin.
- Hvorfor vil ikke veska gå opp? - Nei ...!
Den er stappfull. Derfor.
Hvem er det?
Slipp meg inn ...
- Raphaël ... hva er i veien? - Kan De skjule meg?
Raphaël Mahl, en venn ...
- Skjuler De meg? Bare noen timer. - Vi har ikke noe skjulested.
De blør ...
Nå ler De ... Jeg holdt på å stryke putevar ...
Så ringer telefonen ... Og det er François.
François Tavernier advarte meg. Gestapo var i gata.
De gikk inn i eiendommen, og jeg ble så redd ...
- Jeg falt ned kjøkkentrappen ... - Kom og sett Dem.
Min niese er sykepleier. Hun kan gi førstehjelp.
- Du ringer til doktor Valdo. - Nei!
Det er ikke nødvendig.
Vil De ha en aperitiff? Med sitron eller uten noe?
Jeg vil helst ha den ... uten noe.
Er De klar over ...
Å falle ned kjøkkentrappen ...
Det er langt ned.
Jeg tar Dem med hjem til Bordeaux. Har De papirer?
- Når reiser De? - Nå.
Jeg tok ikke engang med meg toalettsakene mine...
Tror De at en ung pike som Dem -
- kunne ha elsket en ung mann som meg ... dengang?
- Når? - Dengang jeg var ung.
Helt sikkert.
- Hva vet De om François? - Ingenting før i morges.
Han reddet livet mitt. Han gjør et virkelig godt inntrykk.
Legitimasjonskontroll!
Får vi se Deres legitimasjon!
- Hva har De i den tunge veska? - Alle sparepengene mine.
De er et godt parti!
Har De fyr?
Han spør visst om det er Deres veske. Jeg vet det ikke er det.
Vi snakker dessverre ikke tysk.
Det er min veske.
Det er undertøy til min søster og en radio til min far ... Gaver!
Rolig!
Ring til Otto Abetz. Kjenner De Otto Abetz?
Deres ambassadør i Paris ...
Otto Abetz ... Slipp meg. Jeg kan selv.
Raphaël ...
Raphaël!
Far ...
- Jeg husker ikkehvordan det var. - Hva?
- Livet. - Det må du ikke si, skatt.
Livet ...
Livet vender tilbake. Det er derfor vi kjemper.
Tror du Raphaël kommer tilbake?
- Hvem er det? - Maurice Schumann.
Beskjeden til François Mauriac. En kort utgave av "Dere er Frankrike".
Er det til meg du skriver?
Mine foreldre.
- Tenk hvis noen finner det! - Det er en kladd til Camille.
Hun skriver det av med stavefeil, som i et fengsel.
Hun signerer det. Mine foreldre vil forstå det.
Hvorfor er det ikke Camille som kommer med avisene?
Om det er henne eller meg ... Gjør det noen forskjell?
I morgen kommer det en mann fra Toulouse med en annen sender.
Hvis jeg er reist, så husk han heter "15".
Hvis du er reist?
Jeg fikk et oppdrag av Mayenne. Jeg drar til London.
Til London? Å nei ...
Laurent ...
Camille!
Vent, Camille!
Gikk du også i seng med ham før vi ble gift?
- Det har aldri skjedd. - At du kunne gjøre det mot meg!
- Jeg sverger ved din sønns liv. - Det er min sønn ...
Camille! Jeg reiser.
Det er jeg som skal bli slått.
Hør her, Camille ... Léa og jeg har hverken vennskap eller kjærlighet.
Det er liv.
Vi er født sammen.
Vi er som bjørnebærbusker, som torner.
En kan ikke skille oss.
Men du er min kone.
Men nå skal jeg miste deg ... igjen.
Det vil jeg ikke.
Unnskyld. Jeg skulle aldri ha slått deg.
Jeg mistet besinnelsen.
Det ville jeg også ha gjort.
Du er hans kone.
Det sa han til deg ... til oss.
Er du roligere nå?
Han reiser i kveld.
I kveld?
Laurent! Det er Léa.
- Martial kommer ikke. - Er han arrestert?
Nei, han er syk.
- Hvordan fikk du vite det? - Av Loïïc.
Du er gjennomvåt.
Du blir forkjølet.
Du har syklet den lange veien ... Det er galskap.
Ja, det er galskap.
- Jeg kom for å si unnskyld. - Unnskyld?
For det med Camille ... Unnskyld.
- Farvel. - Nei ...
Ikke farvel.
Kyss meg, bare en gang ...
Elsk meg, bare en natt ...
Fordi du reiser.
En kan aldri vite ...
Jeg elsker deg, Laurent.
Jeg elsker deg, Laurent ...
Laurent?
- Martial? - Ja, jeg kommer litt for tidlig.
Jeg kommer.
Det er ikke sant ... Det du sa da du kom?
Nei.
- Fikk du det du ville? - Ja.
Og allikevel ... det vet jeg ikke.
Farvel, Léa.
Farvel, min elskede.
Halt! Ausweis!
- Jeg er god i tysk, hva? - Mathias! Du skremte livet av meg.
Det var en spøk. Hva gjør du her?
Jeg fikk ikke sove. Jeg sykler en tur.
Er det ikke pent her?
Jo.
Din far, min far våre besteforeldre ...
De har skapt alt det.
Mine med hendene sine, dine med hodet.
Jeg vet ...
... at hendene mine og hodet mitt aldri forlater dette stedet.
Ikke hjertet mitt heller.
- Jeg må hjem nå. - Vent ...
Kom og sett deg.
Det var ikke et tilfeldig møte ... jeg sto og ventet på deg.
Du sykler jo ofte om natten.
På den flotte blå sykkelen din.
Jeg vet du har fått nye venner. Som den jøden vi arresterte.
- Bøssen. - Idiot.
Sånt må du ikke si. Din far er ruinert.
Montillac er fortapt.
- Medmindre vi to finner sammen. - Vi to?
- Jeg kan redde alt. - Det blir aldri oss to, Mathias.
Kyss meg.
Kyss meg!
Kyss tjenerens sønn! Kyss tjeneren din!
La være, Mathias!
Jeg voldtar deg ikke, for jeg elsker deg.
Mathias!
La være!
Slipp meg!